Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
- Drumska mehana prepadnuta! - Ne, ne.
To je samo naš Rejmond, naš simpatični vodnik Šo.
U redu, idemo, ljudi! Hajdemo!
- Idemo! - Hajd’mo, vođo. Gertruda vas časti pivom.
Šta mu je?
Bojim se da naš svetac Rejmond, ovo ne odobrava.
Pa, možda ima devojku kod kuće šta li.
On? Naš Rejmond? Je l’ se šališ?!
- Silverse, šta misliš o bade-mantilu? - Šta hoćeš da kažeš, moj bade-mantil? Beži bre!
- Loše ovde. - Kako znaš?
Čunđin rođen tri kilometra odavde, kapetane.
Svako mesto na kojem smo bili u Koreji, ovaj šaljivčina je rođen na tri kilometra od njega.
- Šta ima tako loše u vezi ovog mesta? - Varaličko. Močvara svuda okolo.
27 metara naviše, možda živi pesak.
Niko nije rekao bilo šta o živom pesku.
- Zar ne možemo da ga obiđemo? - Ne, vodniče.
- Koji je tvoj lični savet? - Svi hodaju u jednoj liniji, sledećih 180 metara.
Odbijeno. Nije taktički da se napreduje u jednoj liniji.
Patrola potonuti.
Zar ne možemo da ga obiđemo?
Ne, vodniče.
OK, prenesi dalje.
Ova nacija ljubomorno čuva svoju najvišu nagradu za hrabrost,
kongresni Orden Časti.
U Korejskom ratu, sa 5,720,000 angažovanog ljudstva,
samo je 77 ljudi na taj način odlikovano.
Jedan od tih 77 ljudi bio je vodnik I klase Rejmond Šo.
Rejmond Šo je vraćen iz borbe i poslat letom za Vašington
da bi bio odlikovan od strane predsednika Sjedinjenih Država lično.
Zbog toga je njegovo prisustvo, ili bilo koga ko je dobio Orden Časti,
dovoljno da spusti generale na zemlju, pozdravljajući.
Čestitam, sine. Kako se osećaš?
Kao Kapetan Idiot u stripovima “Zapanjujuća nauka”.
Sačekajte, generale!
Sačekajte, generale, molim vas!
Ulazi tamo brzo, brzo!
Majko, šta je ovo? Šta radiš ovde?
Senatore Ajzlin, kakav je osećaj biti otac dobitnika Ordena Časti?
On nije moj otac! On je Rejmondov očuh.
Jedino mogu reći da kao neko ko je posvetio svoj život
službi ovoj zemlji...
Ti si ovo napravila, majko. Ti si organizovala ovaj odvratni cirkus sa tri arene!
Dragi, ti si dobitnik Ordena Časti. Čestitam.
Htela sam da pišem, ali smo bili u strašnoj gužvi u poslednje vreme.
U redu, pustite ga da prođe! Sada je dosta!
Dosta je, rekoh! Pustite ga da prođe!
Nasmeši se.
U redu, dosta je, sada. Dosta je. Pustite jadnog dečka da prođe.
Šta nije u redu? Prilično smo se namučili da...
ti spremimo paradu i slično.
- Paradu? - Izbacite to napolje!
Ma, ti od publiciteta bolesni, kao zastava prosti kikirikiju!
Samo zato što tvoji roditelji i zemlja...
Ko se sa kim šali, majko? Džoni je u vođstvu za ponovne izbore u novembru.
Sve si lepo skužio.
Dečko Džonija Ajzlina, dobitnik Ordena časti. To bi trebalo da ti donese 50,000 glasova.
Ja sam ti majka. Kako možeš da razgovaraš tako sa mnom?
Znaš da ne želim ništa za sebe.
Svoj život sam posvetila pomaganju tebi i Džoniju.
- Majko, prestani. - Moja dva dečačića. To je sve što imam...
Posle svog dolaska u Vašington,
Rejmond Šo je odlikovan u Beloj Kući
od strane predsednika Sjedinjenih Država.
Njegova naredba o nagrađivanju, potvrđena od strane njegovog komandanta jedinice kapetana Marka
i devet preživelih članova njegove patrole,
delom pročitana: “Pokazujući hrabrost iznad i preko zahteva službene dužnosti,
bez pomoći je spasao živote devetorici članova svoje patrole,
zauzimajući neprijateljsko mitraljesko gnezdo
i uništavajući celu četu neprijateljske pešadije.”
“Vodio je svoju patrolu, koja je zavedena kao nestala u akciji već tri dana,
nazad kroz neprijateljske linije na bezbedno.”
Dar od Komiteta Građana za Ajzlina za njegov poslednji rođendan.
Spasao nam je živote tokom kampanje.
Vidiš, ovo se otvara u dupli krevet.
Ovo je soba za štampu.
A ovo... Ovo je moja privatna kancelarija.
Bilo šta što olakšava bol kampanje, eh?
To ja uvek kažem!
- Mogu li da skinem sada ovu stvar, majko? - Rejmonde, šta je s tobom?
Izgledaš kao da ti je glava bila blizu da pukne.
Džoni, sipaj mu piće.
Sedi, Rejmonde! Bićemo kod kuće za manje od tri sata.
Ne idem kući sa tobom, majko. Idem u Njujork.
Šta?!
Imam posao u novinama.
Asistent g-dinu Holbornu Gejnsu.
Holborn Gejns? Taj komunista?!
Nije on komunista, majko. Pravo da ti kažem, on je republikanac.
Ali jezive stvari koje je napisao o Džoniju!
Došao je da me intervjuiše u Beloj Kući.
Nakon toga pitao sam ga za posao. Dao mi ga je.
Otkrio sam da imamo puno toga zajedničkog.
Šta bi ti mogao da imaš zajedničko sa tim užasnim starcem?
Na prvom mestu, otkrili smo da se obojica gnušamo i preziremo tebe i Džonija.
A to je početak.
Rat u Koreji je završen.
Kapetan, sada major, Benet Marko je preraspoređen
u Obaveštajnu Službu u Vašingtonu.
Bilo je to po, i to velikom, prijatnom rasporedu, osim zbog jedne stvari.
Noć za noć, majora je mučila ista ponovno oživljena noćna mora.
Prestani... Prestani...
Još jedno moderno otkriće koje dugujemo hortenziji
tiče se uticaja drenaže vazduha usled biljne klime.
Pre mnogo godina, kada sam putovala kroz zemlju,
primetila sam veličanstvene hortenzije na brdima,
gde je drenaža vazduha bila, uh... savršena,
i veoma malo primeraka, ili možda čak nijedna, u dolinama.
Ranije, obično smo smatrali prikrivene doline
mnogo pogodnijim za biljke od vrhova brda.
Ali izbegavanje kasnog proleća i rani jesenji mrazevi
prijaju položajima sa dobrom drenažom vazduha,
gde se hladan vazduh može bezbedno odvesti na niže nivoe,
daje brdima određenu prednost.
Stoga hortenzije su bile te koje su bile prvi pokazatelj
u još jednom modernom otkriću od hortikulturnog značaja.
Iz ovoga, može izgledati kao da je hortenzija sasvim obična biljka,
ali postoji više komplikacija.
Uzgajanje hortenzija se razvilo
iz jednog broja varijeteta originalno nađenih u Japanu.
Od kojih sve, naravno, nemaju iste karakteristike.
Dve od njih ne dele kvalitet
proizvođenja plavog cveta u mineralima bogatoj zemlji.
Dozvolite da vam predstavim naše posetioce iz Amerike.
Moram vas zamoliti da im oprostite na njihovim pomalo mlitavim manirima,
ali ja sam ih uvežbao,
ili im isprao mozak, što je koliko shvatam nova američka reč,
da veruju da oni čekaju na oluju
u predvorju malog hotela u Njudžerziju
gde je u toku sastanak ženskog baštenskog kluba.
Primetićete da sam im rekla da smeju pušiti.
Dozvolila sam svojim ljudima da se malo zabave
pri izboru bizarnih zamena za duvan!
Uživaš li u svojoj cigareti, Ede?
Da, madam.
Bivolji izmet.
Oh... “Dobar ukus... kakav cigareta treba da ima!”
Samo malo, drugovi...
Mogu li vam predstaviti poznatog Rejmonda Šoa.
Mladiću, leteo si 13,000 kilometara u ovo turobno mesto da vidiš Mandžuriju.
Rejmonde, privuci svoju stolicu do mene, molim te.
Siguran sam da ste svi čuli bapsku priču
da nijedan hipnotizovan subjekt ne može biti prisiljen da uradi
ono što je odvratno njegovoj moralnoj prirodi, šta god to moglo biti.
Koješta, naravno!
Oh, vi beležnici biste mogli zapisati podsetnik za konsultovanje Brenmanovih novina,
“Eksperimenti u hipnotičkoj proizvodnji
asocijalnog i samo-štetnog ponašanja”,
ili Velsov dokument iz 1941. koji je nazvan,
verujem, “Eksperimenti u hipnotičkoj proizvodnji zločina”.
Ili, naravno, izvanredna knjiga Endrjua Soltera, “Terapija uslovnog refleksa”,
da nabrojimo samo tri.
Ili, ako vas to vređa što jedino Zapad radi
na proizvodnji više zločina i boljih kriminalaca
protiv modernih oskudica,
preporučujem Krasnogorskijevu “Motivaciju primarnog nasilja”,
ili Serovljevu “Unilateralnu sugestiju ka samo-destrukciji".
Moj dragi Jen, što ste stariji, to ste govorljiviji.
Možemo li doći do poente?
Da li je čovek ikada ubio nekoga, ili nije?
Izvinjavam se, moj dragi Dimitri.
Uporno zaboravljam da ste vi mlada zemlja
i vaš raspon pažnje je ograničen.
Recite mi, Rejmonde. Jeste li vi ikada ubili nekoga?
- Ne, madam. - Čak ni u borbi?
U borbi?
Da, madam, mislim da jesam.
Naravno da jeste, Rejmonde.
Rejmond je bio odličan strelac od detinjstva.
Veličanstven odušak njegovim agresijama.
Mogu li uzeti bajonet, molim vas?
Ne nožem. Rukama.
Rukama?
Evo. Neka iskoristi ovo.
Rejmonde, ko ti se najmanje sviđa u današnjoj grupi?
- Najmanje? - Tako je.
Pretpostavljam kapetan Marko, madam.
Primećujete kako je uvek privučen autoritetom?
To neće moći, Rejmonde.
Kapetan nam treba da ti preda tvoj orden.
Ko još?
Pa, pretpostavljam Ed Mavol, madam.
To je bolje.
Čekaj sada, Rejmonde.
Uzmi ovaj šal
i davi Eda Mavola,
uh, do smrti.
Da, madam.
Izvinite.
Pardon.
Hej, vođo, prestani!
Tiho, Ede, molim vas!
Sada, samo mirno sedite tamo i sarađujte.
Da, madam.
Majore, znate li,
da li je neko od bivših članova vaše patrole imao slične snove?
Ne, ser. Nije mi poznato.
Zar nikog ne čini radoznalim to što
je Mavol bio jedan od dva čoveka izgubljena u akciji, i
iako svake noći u mom snu, on je taj...
on je taj koga Rejmond...
Žao mi je, gospodo.
Sada, majore Marko. Otkada ste prvo zaokupirali našu pažnju svojim snom koji vam se navraća,
Rejmond Šo, njegov život, poreklo, navike, prijatelji i saradnici
bili su pod skrupuloznim ispitivanjem.
Činjenice govore za sebe.
Njegov očuh je senator Sjedinjenih Država.
Njegova majka je na čelu 15 različitih patriotskih organizacija.
Rejmond Šo je poverljivi asistent Holborna Gejnsa,
našeg najpoštovanijeg političkog novinara.
Nepojmljivo je... Majore Marko.
Kao savetujući psihijatar,
voleo bih da čujem vaša lična osećanja prema Šou.
Rejmond Šo je najsrdačnije, najhrabrije, najtoplije,
najdivnije ljudsko biće koje sam ikada upoznao.
Jasno mi je.
Ovo mišljenje, majore, je li bilo opšte važeće?
Njegovi drugovi saborci, jesu li oni osećali isto prema njemu?
Ljudi su ga voleli, ser. Zašto i ne bi? Spasao im je živote.
Izgledalo bi mi očigledno da je major Marko patio od zakasnele reakcije
na 18 meseci kontinuirane borbe u Koreji.
Predložio bih da se od pitanja Rejmonda Šoa odmah odustane
i da se major Marko privremeno preraspodeli
na manje naporna i, ako mogu tako reći, manje osetljiva zaduženja.
Mislim da bi nekoliko meseci otkomandne službe u, možda, Korpusu za odnose sa javnošću
trebalo da vrate majora u skroz najbolje stanje.
G-dine ministre! G-dine ministre!
Možete li objasniti predloženi rez u budžetu?
Pošto ste pitali bezazleno pitanje,
daću vam podjednako bezazlen odgovor.
Pošto nijedna velika vojnopomorska sila ne predstavlja pretnju slobodnom svetu danas,
neodoljiva nadmoć površinskih brodova ratne mornarice izgleda izlišna.
Stoga rez u budžetu.
Majore, moje vreme je važno.
Koliko dugo još moramo nastaviti sa ovom glupošću?
Da, ser.
Ako nema više pitanja za ministra, mislim da to rezimira stvari.
G-dine ministre. Ja imam pitanje, ser.
Ko ste vi, ser?
Ja sam senator Sjedinjenih Država Džon Jerks Ajzlin,
i imam pitanje tako ozbiljno
da bezbednost naše nacije može zavisiti upravo od vašeg odgovora.
Ko?
Bez izvrdavanja, g-dine ministre! Bez izvrdavanja, ako dozvolite, ser.
O čemu kog vraga vi pričate?
Koja je ovo vrsta budalaštine?
Ja sam nov u ovom poslu,
ali nije dobro pričati na taj način sa senatorom SAD – čak iako je on idiot.
Ja sam senator Sjedinjenih Država Džon Jerks Ajzlin,
i imam ovde spisak imena 207 osoba
koje su prema ministru odbrane poznate
kao članovi Komunističke partije!
Šta?!
Koje još uvek, pored svega toga, rade na oblikovanju
politike Ministarstva Odbrane!
Senator kako? Zahtevam odgovor, g-dine ministre!
Neće biti zataškavanja, ser.
- Šta? - Nema zataškavanja.
Neće vam pasti u ruke ovaj spisak!
Kako ste vi ušli ovamo pre svega?!
Majore, izbacite tog ludaka odavde!
Duboko žalim što moram da kažem ispred ovih dama i gospode...
Tvrdite da ste branilac?
Naše velike zemlje u koju više nemam poverenja, ser!
Vi ste idiot, ako mene pitate!
Vi ste van pameti.
Niste više slučaj za istraživanje od strane Ministarstva Odbrane!
- Propustili ste svoju šansu, ser. - Izbacite tog čoveka iz ove sobe!
Ova stvar je sada odgovornost Senata Sjedinjenih Država.
Izbacite ga iz ove sobe! Ne želim ga ovde, da li me čujete? Nikada više!
Ako te opet uhvatim u ovoj sobi, izbaciću te u celini.
Izlazi odavde!
Ne slikaj me više! Očistite ovu sobu!
Senatore! Senatore Ajzlin.
Voleo bih da proverim onaj broj, ser. Koliko komunista ste rekli?
Oh, majore, rekao sam da ih ima tačno... Imam apsolutni dokaz da ima
104 redovnih komunista u Ministarstvu Odbrane.
- Koliko, ser? - 275.
I to je sve što imam da kažem o toj temi zasad.
- Hajde, devojko. - Majore, koliko je rekao?
Izvinite me na trenutak. Momci, molim vas.
Majore, koliko je rekao?
Sada, dame...
- Veoma dobro, Rejmonde. - Hvala, madam.
Kapetan Marko?
- Da, madam? - Na noge, kapetane, molim vas!
- Oprostite, madam. - Kapetane...
Kada se vratite sa svojom patrolom u Koreju
i odete u Komandni štab,
koja će biti prva dužnost koju ćete preduzeti?
Napisaću izveštaj o patroli, madam.
Šta ćete izvestiti?
Hitno ću predložiti da Rejmond Šo bude uknjižen za Orden Časti.
On nam je spasao živote i uništio kompletnu četu kineske pešadije.
Kompletnu četu? Šta je ovo kog vraga?
Možemo poštedeti imaginarnu četu pešadije
naročito za ovaj plan, Mikaile Mikaniču.
U redu. Ako smo otkriveni u ponižavanju našeg hrabrog kineskog saveznika
u svim svetskim novinama,
mogli bismo napraviti da je bio ceo bataljon.
Mi nismo protiv, druže. U to te uveravam.
Ipak, druže, zahvaljujemo vam na razmišljanju o toj stvari u tom svetlu.
Ako možemo nastaviti sa demonstracijom?
Rejmonde.
Ko je onaj mališa što sedi do kapetana?
To je Bobi Lembek. Naša maskota, pretpostavljam da bi ga nazvali.
Ne izgleda dovoljno star da bude u vašoj vojsci.
Pretpostavljam da nije, ali tamo je, madam.
Kapetane Marko, da li biste bili dovoljno dobri da pozajmite Rejmondu svoj pištolj?
Da, madam.
- Hvala, Bene. - Naravno, mali.
Upucaj Bobija, Rejmonde. U čelo.
Da, madam.
Dragi! Dragi!
Probudi se, probudi se! Probudi se, sve je u redu. Sve je u redu!
Sve je u redu. Sve je u redu.
U redu. Sve je u redu.
Ponovo onaj isti san?
Ono što ga čini tako odvratnim je to
što uporno sanjam takve stvari o vodniku Šou.
To traje već nedeljama.
Mora da ludim!
- Hoćeš da pišeš vodniku Šou. - Kažem ti, sa mnom je sve u redu!
Pitaj ga da li još neko ima snove kao ti.
- Daa? - Da.
- Možda i hoću. - Daa.
Možda ću to i učiniti.
Ako iko može da mi pomogne, to je on!
Mnogo ga voliš, zar ne?
Rejmond Šo je najhrabrije, najsrdačnije, najtoplije,
najdivnije ljudsko biće koje sam ikada upoznao.
Dragi vođo.
Ovo sam morao da kažem ili napišem nekome
zato što mislim da ludim.
A pošto si ti moj najbolji prijatelj u vojsci, evo ide.
Vođo, u nevolji sam.
Bojim se da odem na spavanje zato što imam jezive snove.
Sanjam o svim momcima u patroli u kojoj si dobio orden.
U snu ima puno Kineza
i puno visokih starešina iz ruske vojske.
Pa, prilično je težak, moraćeš da mi veruješ na reč.
- Rejmonda Šoa, molim vas. - Ja sam.
Rejmonde. Zašto ne provedeš vreme igrajući malo pasijans?
- Rejmonde. - Da, ser.
- Vidiš li crvenu kraljicu? - Da, ser.
Dobro.
Nedelju dana od sledeće subote, bićeš pozvan u 11:10
i odveden u Timoti Svordon sanatorijum 84, 61.ulica, istok.
Želimo da budeš tamo zbog provere. Je li to jasno?
Da, ser.
Sada možeš odložiti karte. Doviđenja, Rejmonde.
G-dine Gejns. G-din Šo je.
Pregazio ga je u ulici odbegli vozač.
- Upravo je stiglo preko Udruženja Novinara. - Dobri bože!
Saznaj u kojoj je bolnici i pozovi ih.
Vidi ako možemo nešto da učinimo kako bismo pomogli.
Nema na čemu. Zdravo.
To je bio g-din Gejns iz svojih novina.
Rekao je da mu kažemo da se smiri i da ne brine ni o čemu.
Što mu naravno nećete preneti
u slučaju da je to neka vrsta unapred pripremljenog koda.
- Drug Zilkov? - Da?
Jen Lo. Institut Pavlov.
Lekar.
Čast i zadovoljstvo.
Možete ići.
Kada ste stigli?
Doleteo sam prošle noći pod kvotom ambasade. Odvratan put.
Ah, Rejmonde. Lepo je videti te ponovo.
Lepo je videti vas, ser.
Prolazimo kroz ovu složenu proceduru prosto iz predostrožnosti.
U slučaju da ima nekih posetilaca.
Iako ne mogu da zamislim ko će da poseti Rejmonda.
- Atraktivan stan imate. - Hvala, doktore.
U stvari je odmaralište za bogate alkoholičare.
Bili smo u mogućnosti da ga kupimo pre tri godine.
Osim ovog sprata i ovog iznad,
koje smo izolovali iz sigurnosnih razloga, ostalo funkcioniše normalno.
Jedna od nekoliko sovjetskih operacija u Americi
koja je pokazala profit na kraju prošle fiskalne godine.
Profit? Fiskalna godina?
Čuvajte se, dragi moj Zilkov. Virus kapitalizma je visoko infektivan.
Uskoro, pozajmljivaćete novac iz interesa!
Morate pokušati, druže Zilkov, da gajite smisao za humor.
Ništa nije tako dobro kao malo humora s vremena na vreme da se olakšaju dnevne teškoće.
Reci mi, Rejmonde. Sećaš li se ubijanja Mavola i Lembeka?
Izvol’te, ser?
Mavol i Lembek.
Ljudi koji su bili izgubljeni u patroli.
Možeš li se setiti šta se desilo sa njima?
Da, ser.
Bila je to veoma jasna akcija za noćnu akciju.
Kapetan Marko je ispalio nekoliko niskih signalnih raketa,
tako da je bilo lako videti šta se događalo.
Bobi Lembek je ostao izdvojen s leva.
Mavol je pošao za njim.
Već kada ga je sustigao, neprijatelj je zauzeo položaj na poziciji.
Ubijeni su istog trenutka jakom minobacačkom granatom.
Mislim da uopšte nisu znali šta ih je pogodilo.
Shvatate li, druže, implikacije oružja
koje vam je stavljeno na raspolaganje?
Možeš skinuti zavoj sa glave, Rejmonde.
Normalno uvežbani Amerikanac koji je treniran da ubije,
i zatim da nema nikakvo sećanje o tom ubijanju.
Bez sećanja na svoje delo, uopšte nije moguće da oseća krivicu.
Niti će, naravno, imati ikakvog razloga da se boji da će biti uhvaćen.
Pošto je oslobođen ovih jedinstvenih američkih simptoma, krivice i straha,
uopšte nije moguće da će se odati.
Naš Rejmond će ostati jedan spolja normalan, produktivan, trezven
i poštovan član zajednice.
I trebalo bi da kažem, ako se pravilno upotrebi, u potpunosti otporan na policiju.
Njegov mozak nije samo ispran, kao što se kaže,
već je hemijski očišćen.
Hvala, Rejmonde. Možeš zameniti svoj zavoj za glavu.
Zapečaćeni spratovi ili ne, dozvolićete mu da ima posetioce, da bismo izbegli sumnju.
- Naravno. - Moji specijalisti večeras dolaze avionom.
Trebaće otprilike nedelju dana rada između vremena za posete,
da se mehanizam proveri.
Prošlo je, na kraju krajeva, dve godine otkako se uvežbavanje odigralo.
Želite biti sigurni da spojevi još uvek korektno funkcionišu
pre nego što ga izručite njegovom američkom operatoru.
Ah! Sada, druže, ako mi dozvoliš.
Gde idete?
Pošto ne mogu učiniti ništa dok moji specijalisti ne stignu,
mislio sam da provedem popodne kod Mejsija.
Madam Jen mi je dala najužasniju listu.
Ne, ne. Ja lično garantujem.
Spreman je za predaju svom američkom operatoru.
A ja, kao lično odgovoran za sovjetsku sigurnost
u celom istočnom primorju Sjedinjenih Država,
odbijam da ga predam njegovom operatoru
dok se barem jedan praktičan test ne izvede.
Kažete da je čovek izgrađen kao atentator.
Vrlo dobro, onda. Neka izvrši atentat na nekoga.
Šokiran sam da bi oficir za bezbednost sa odgovornošću koju vi imate
rizikovao mehanizam tako dragocen kao što je Rejmond iz čiste nervoze.
Vi sami priznajete da čovek nije ubio više od dve godine.
Uveravam vas, doktore,
uslovi koji traže minimalni rizik se mogu dati urediti.
U redu. Ako insistirate na ovoj budalaštini,
uredite da ubije jednog od vaših ljudi ovde.
Bih, bih rado.
Ali pregled naše organizacije je ispod prihvatljive snage.
Zašto ne možemo biti razumni u vezi ovoga?
Zašto ne može da ubije neku neproduktivnu osobu izvana?
U redu, onda.
Ali zbog njegove sopstvene zaštite, mora mu biti naređeno da ako ikad bude,
bilo kada, otkriven u sceni zadatka,
ta druga osoba, ili osobe, takođe moraju biti ubijene.
U redu. U redu, doktore!
Koga mislite da bi trebalo da ubije?
Sa humorom, dragi moj ZiIkov! Uvek uz malo humora.
Ako ubiti moramo zbog boljeg Njujorka,
zašto to ne bi bio... njegov pretpostavljeni u novinskoj agenciji, g-din...
Holborn Gejns?
Bez g-dina Gejnsa na putu,
ne bi li mogao dati taj veoma uticajan posao sam sebi?
Ko je tamo?
Ja sam, g-dine Gejns.
Rejmond.
Izvinite što vas uznemiravam, ser.
Nemoj da dobijaš neke budalaste ideje o ovom smešnom gornjem delu pidžame.
Ženin je. Najtoplija je stvar koju imam.
Savršena za čitanje u krevetu noću.
- Nisam znao da ste bili oženjeni, ser. - Umrla je pre skoro šest godina.
Šta kog vraga radiš ovde u 4 ujutro?
U svakom slučaju, mislio sam da si bio u bolnici?
Oh, daj, nemoj da mi kažeš da si došao ovamo u ovo smešno doba
da raspravljamo o nečemu?
Prolićeš srce sa detaljima o nekoj prljavoj ljubavnoj aferi?
Ne, ser.
Da pravo kažem, rekli su mi da spavate.
- Ko ti je rekao da spavam? - Oni.
“Oni”? “Oni”?
Ko su ti misteriozni “oni”?
Rejmonde? Odgovori mi, dečače moj.
- Pukovniče! - Bene. Mogu li da uđem na trenutak?
Oh, molim vas. Naravno. Hajde uđite.
Mogu li da upitam pukovnika:
(a) je li ovo oficijelna poseta? i (b) mogu li da vam sipam piće?
(a) Da, jeste, i (b) svakako možeš.
- Skoč u redu? - Fino.
Moj bože, gde si nakupio ove knjige?
Ja... imam momka koji ih odabira za mene
nasumično.
- Voda u redu? - Fino.
On je u, uh... San Francisku. Mala knjižara tamo negde.
I, uh... otprema ih meni, kad god se desi da sam stacioniran.
- Jesi li ih sve pročitao? - Daa.
Takođe čine dobru izolaciju protiv napada neprijatelja.
Ali istina u stvari je da sam samo zainteresovan, znate,
za principe modernog bankarstva i istoriju piratstva,
Oroskovo slikarstvo,
moderni francuski teatar,
jurisprudencijalni faktor mafijine administracije,
bolesti konja i romane Džojsa Kerija
i etničke izbore Arapa.
Takve stvari.
- Bene. - Ser.
Puno stvari u vojsci nije u redu, ali
ona brine o svojim ljudima, zbog čega sam ja ovde.
Kao oficir za odnose sa javnošću, ti si katastrofa.
Nikada nisam želeo taj posao.
Dozvolio si ministru da da nepovoljne primedbe onom idiotu, Ajzlinu,
koje su prerasle u njegovu razjarenost.
Slušaj me, molim te.
Mesecima sam dovođen do ludila snom koji se navraća.
Sanitetski oficir...
Šta kog vraga Sanitetska služba zna o radu obaveštajaca?
Kažem ti, ima nešto lažno u vezi mene, u vezi Rejmonda Šoa,
u vezi cele stvari oko Ordena Časti.
Na primer, kada me je psihijatar pitao šta mislim o Rejmondu Šou
i šta je cela patrola mislila o njemu, jesi li čuo šta sam rekao? Stvarno čuo?
Rekao sam da je Rejmond Šo najsrdačnije, najtoplije, najhrabrije,
najdivnije ljudsko biće koje sam ikada upoznao.
I čak i sada ja mislim isto, a ipak, negde u pozadini uma,
nešto mi govori da to nije istina. To jednostavno nije istina.
Nije to kao da je Rejmonda teško zavoleti. Nemoguće je zavoleti ga!
U stvari, on je verovatno jedno od najodvratnijih ljudskih bića
koje sam ikada upoznao... uopšte u životu.
Došao sam da ti kažem da su te Odnosi sa Javnošću rehabilitovali meni.
I u tvom sadašnjem stanju, ne postoji mogućnost da mogu da te iskoristim.
Od ovog trenutka, stavljam te na odsustvo zbog bolesti.
Odlazi, Bene.
Nađi sebi devojku. Leži na suncu.
Apsolutno odbijam.
Izgleda da ne razumeš.
Ovo što sam ti upravo rekao nije sugestija, majore. To je naređenje.
Da, ser.
Laku noć, Bene.
- Smeta vam da zapalim? - Nikako. Samo izvolite.
Merilend je prelepa država.
- Ovo je Delavar. - Znam.
Bila sam jedna od kineskih radnika koji su postavili prugu na ovom ogromnom prostoru.
Ali, um... pored toga, Merilend je prelepa država.
I Ohajo je, kad smo kod toga.
Pretpostavljam da je tako.
Kolumbus je ogroman fudbalski grad.
- Vi ste u železničkom biznisu? - Ne više.
Bilo kako, ako mi dozvolite da ukažem,
kada postavljate to pitanje, trebalo bi da kažete “Jeste li na železničkoj pruzi?”
Gde vam je dom?
U vojsci sam. Major sam.
U vojsci sam proveo najveći deo života.
Dosta se krećemo.
Rođen sam u Njuhempširu.
Jednom sam otišla u ženski kamp na jezeru Fransis.
Prilično je daleko na severu.
Kako se zovete?
Jevgenija.
- Oprostite? - Bez zezanja. Ozbiljna sam.
Ludi francuski izgovor i slično.
- Lepo je. - Pa, hvala.
Pretpostavljam da vas prijatelji zovu Dženi.
Ne još, nisu. Zbog čega sam duboko zahvalna.
Ali vi me možete zvati Dženi.
Kako vas prijatelji zovu?
- Rozi. - Zašto?
Moje puno ime je Jevgenija Rouz.
Od dva imena, uvek mi se više sviđalo Rozi,
jer miriše na braon sapun i pivo.
Jevgenija je nekako više krhko.
Ipak, kada sam vas pitao kako se zovete, rekli ste Jevgenija.
Sasvim je moguće da sam se osećala više ili manje krhko u tom trenutku.
Nikada nisam mogao da shvatim šta ta fraza znači, “više ili manje”.
- Jeste li Arapkinja? - Ne.
Zovem se Ben.
Pravo je Benet. Dobio sam ime po Arnoldu Benetu.
Piscu?
Ne. Potpukovniku. Bio je mom ocu komandant jedinice u to vreme.
- Kako vam glasi prezime? - Marko.
Major Marko.
Jeste li Arapin?
Ne. Ne...
Dozvolite da vam to ovako objasnim.
Jeste li oženjeni?
Ne.
- Vi? - Ne.
- Kako se prezivate? - Čejni.
Ja sam asistent proizvodnje za čoveka po imenu Džastin,
koji je imao dva hita prošle sezone.
Živim u 54.ulici, nekoliko vrata od Modernog muzeja umetnosti,
čijeg sam za čaj privilegovani član. Bez šlaga.
Živim u 54.ulici, zapad 53.
Stan 3B.
Možete li zapamtiti to?
Da.
Eldorado 59970.
Možete li zapamtiti to?
Da.
Jeste li stacionirani u Njujorku? Ili stacioniran nije prava reč?
Nisam baš stacioniran u Njujorku. Bio sam... stacioniran u Vašingtonu, ali...
razboleo sam se i sada sam na odsustvu i provešću ga u Njujorku.
Eldorado 59970.
Potražiću jednog svog starog prijatelja koji je novinar.
Bili smo zajedno u Koreji.
G-dine Šo, jedan džentlmen je vani, želi da vas vidi.
- Džentlmen? - Orijentalni džentlmen, ser.
Kaže da je bio u vojsci sa vama.
Nije bio nijedan orijentalni džentlmen u vojsci sa mnom.
Veoma je uporan, ser.
U redu, u redu. Uvedi ga.
Ja sam Čunđin, g-dine Šo, ser.
Bio sam tumač u 32.Čarli četi.
52.puk.
Da, sećam te se. Bio si vodič i tumač patroli.
Da, ser, g-dine Šo.
Šta mogu da učinim za tebe? Hoću da kažem, šta radiš ovde?
Vaš otac vam nije rekao?
- Moj otac? - Da. Senator Ajzlin.
Senator Ajzlin nije moj otac.
Ponavljam, on nije moj otac.
Ako nisi naučio ništa drugo u poseti ovoj zemlji, memoriši tu činjenicu.
Ja pišem senatoru Ajzlinu.
Kažem mu kako sam tumač u vašoj jedinici.
Kažem mu da želim da dođem u Ameriku.
On mi nabavi vizu. Sada mi treba posao.
- Posao? - Da, ser, g-dine Šo.
Ali dragi moj momče, ovde nam ne trebaju tumači.
Svi govorimo istim jezikom.
Ja krojim i krpim. Kuvam. Vozim auto. Čistim i ribam.
Popravljam sve. Nosim poruke.
Spavam u kući kod rođaka.
Pitam vas za posao
jer ste vi veliki čovek koji mi je spasao život.
Mogao bih da koristim ličnog slugu, mislim.
I voleo bih da imam kuvara. Dobrog kuvara, hoću reći.
U redu onda. Možeš živeti kod rođaka.
Plaćaću ti 60$ nedeljno.
Imaćeš svaki četvrtak i svaku drugu nedelju slobodno.
Hvala vam, g-dine Šo.
Odlazim za Vašington za minut. Vraćam se večeras do 8:30.
Voleo bih da me čeka večera.
Da, ser. Da, ser, g-dine Šo.
Baš kao u vojsci Sjedinjenih Država.
Oh, bože, nadam se da ne.
Bićeš veličanstven tamo ovog popodneva, dušo. Prosto znam da hoćeš.
Daa...
Ima samo jedna stvar, devojko.
Bio bih puno srećniji ako bismo samo izračunali broj komunista
za koje znam da su u Ministarstvu Odbrane.
Hoću reći, način na koji mi uporno menjaš brojke sve vreme,
čini da izgledam kao neka vrsta ludaka, kao... kao neki idiot.
Momci čak počinju da me zezaju zbog toga.
Baš juče u garderobi, kažu “Hej, Džoni...”
Izgledaćeš kao još veći idiot ako ne uđeš tamo
i uradiš tačno kako ti se kaže. - Devojko...
O kome pišu širom ove zemlje i šta kažu?
“Ima li ikakvih komunista u Ministarstvu Odbrane?”
Naravno da ne. Kažu “Koliko komunista ima tamo?”
Zato prestani da govoriš kao ekspert odjednom i izlazi odatle
i kaži ono što bi trebalo da kažeš!
Ah, ma daj, devojko. Ja...
Žao mi je, dušo.
Da li bi ti zaista bilo lakše ako bismo poravnali samo jedan broj?
Daa.
Samo jedan pravi prost broj koji će mi biti lak da zapamtim.
Ima tačno
57 redovnih članova Komunističke Partije
u Ministarstvu Odbrane u ovom trenutku!
Proceduralno pitanje, g-dine govorniče. Proceduralno pitanje!
Šta je Rejmond radio sa svojim rukama?
Kako su se stare dame pretvorile u Ruse?
Šta je Rejmond radio sa svojim rukama?
Kako su se stare dame pretvorile u Ruse?
Šta je Rejmond radio sa svojim rukama?
Šta ste vi radili tamo?
Šta je Rejmond radio sa svojim rukama?!
Šta ste vi radili tamo?!
Moram reći, originalno od vas
da navedete policijsko odeljenje da pozove tako stidljivo i pita za naš prvi sastanak.
Pa, pitali su me ko bi
ko bi bio voljan da...
Znam. I hvala vam.
Puno vam hvala.
Moram naći Rejmonda. Možda je do sada već kod kuće.
U redu, dragi, šta god želiš.
Ali prvo, imam nešto da ti kažem.
Znaš šta sam radila kada si tako pametno naveo policiju da me pozove?
Ne muči se sa pogađanjem. Preumoran si.
Reći ću ti šta sam radila.
Pošto sam te odvezla, otišla sam pravo kući, i kada sam se popela uz stepenice...
- Stan 3B. - Tako je.
Vrlo dobro!
Pre nego što sam uopšte skinula kaput, telefonirala sam svom vereniku.
Rekla sam ti da nisam udata.
Nikada nisam rekla da sam verena.
Pa, pozvala sam svog verenika,
i došao je čim je mogao, što je bilo odmah.
I rekla sam da sam te upravo upoznala... i vratila sam mu njegov prsten.
Pokušala sam da... saopštim svoje žaljenje zbog ma kakvog bola koji bih mogla da mu prouzrokujem,
a onda... baš tada...
naveo si policiju da telefonira da me pozovu da se nađemo u 24.stanici.
Zgrabila sam kaput, poljubila svog verenika u obraz,
za naš zauvek poslednji poljubac,
i otrčala sam.
U policijskoj stanici, rekli su mi da si pretukao krupnog kineskog džentlmena.
Ne kineskog, draga. Korejskog. Barem mislim da je bio Korejanac.
Veoma krupnog korejskog džentlmena. Ali da si ti bio veoma čvrst tip,
sudeći po Vašingtonu - sa kojima su proverili.
Mislila sam da ako su se mučili da kontaktiraju Džordža Vašingtona,
mora da si neko zaista veoma važan.
Moram reći, bilo je prilično slatko od generala, prema tebi kao majoru.
Nisam čak ni znala da ga znaš.
Da su imali i najmajušniji komadić zbunjenosti u vezi tebe,
mogli su da me pitaju.
Oh da, zaista, dragi moj Bene.
Mogli su da me pitaju,
i ja bih im rekla.
Zdravo, mali. Šta se kog vraga događa?
Zvali su me i rekli da si provalio u moj stan i pretukao mog slugu.
Daa, pa...
vidiš, Čunđin... - Bože, izgledaš grozno.
Hoću reći, nikada nisam video da izgledaš tako grozno.
Daa...
Rejmonde...
Hoću ti reći da konstantno imam onu jezivu noćnu moru.
U vojsci sam 19 godina.
Prvi put da uopšte vidim jednu od ovih.
Već duže vremena imam ovu noćnu moru.
Pravog raskalašnika od noćne more, takođe.
Ima veze sa, uh... raznim vrstama čudnih ljudi.
Da li je o ruskom generalu i nekim kineskim
i o meni i nekim ljudima koji su bili u patroli?
Kako si znao to? Kako znaš?!
Sklanjaj ruke sa mene.
Molim te, Rejmonde. Reci mi, kako si znao?
Ja zaista ne znam uopšte ništa o tome.
Ali upravo si počeo da mi govoriš...
Sećaš li se Ala Melvina, desetara patrole?
- Da, naravno. - Dobio sam pismo od njega pre dve nedelje.
Nepotrebno je reći, bio sam veoma iznenađen što se javlja.
Znaš koliko su me momci iz jedinice mrzeli.
Pa, ne toliko koliko sam ja mrzeo njih.
Pa, bilo kako, najsmešnije od svega bilo je,
što je napisao da sam mu ja bio najbolji prijatelj kojeg je imao u vojsci.
Ja sam mu bio najbolji prijatelj kojeg je imao u vojsci.
Jadni, prosti tikvan. Bilo kako, želeo je da mi priča o svojoj noćnoj mori.
Kazao je kako je ludeo.
Rejmonde... reci mi šta je kazao o noćnoj mori.
Konstantno je sanjao da svi iz patrole sede zajedno u tom hotelskom predvorju
sa gomilom kineskih starešina i ruskih generala.
Bilo kako, šta je toliko vezano za noćnu moru u svemu tome?
Pismo. Imaš li pismo?
Ne, nemam. Nikada ne čuvam pisma.
To je sve što je napisao? To je bio kraj pisma?
Zašto? Je li to ista stvar koju ti sanjaš?
Rejmonde, učini mi nešto, hoćeš li?
Nazovi Eldorado 59970.
Ako se javi mlada dama, reci joj da sam otišao u Vašington. U grad, ne kod generala.
Biću u kontaktu sa njom što pre budem mogao.
Učinićeš to, zar ne? Eldorado 59970.
Da otklonimo malo misterije oko toga, majore, fotografije koje vidite
su snimci muških modela, meksičkih cirkuskih izvođača,
čeških hemičara istraživača,
japanskih kriminalaca,
francuskih šefova restorana, turskih rvača,
pastoralnih psihijatara.
I naravno, različitih zvaničnika SSSR-a,
Narodne Republike Kine
i sovjetske vojske.
Zadržite onu desno, molim vas!
Zadržite i ovu takođe, molim vas.
Tačno pre sat vremena, vaš prijatelj g-din Alan Melvin iz Vejnrajta, Aljaska
načinio je iste dve fotografije.
Ovaj ovde je nosio naočare za sunce, smrdeo je kao jarac.
Brkovi su mu bili malo tanji tada.
Imao je jak glas i parao je. Imao je oko 170cm, krupan.
U uniformi general-pukovnika.
Njegovo osoblje je bilo obučeno u civilnu odeću. Izgledali su kao ljudi iz FBI-a.
Zove se Berezovo. Član je Centralnog Komiteta.
Ovaj je nosio civilnu odeću, ali njegovo osoblje je nosilo uniforme,
od pukovnika do poručnika. Nosili su politička obeležja.
Svetlo.
U redu, Bene.
Preporučiću osnivanje združene obaveštajne CIA/FBI jedinice,
bazirane van Njujorka.
Radićeš sa njima, predstavljajući vojsku.
- Tvoj zadatak je Rejmond Šo. - Vrlo dobro, pukovniče.
Trebalo bi da bude prijatan zadatak,
uzimajući u obzir da je Rejmond Šo najsrdačnije,
najhrabrije, najtoplije, najdivnije ljudsko biće koje ste ikada upoznali.
Moja majka, Bene,
je užasna žena.
Užasna, užasna žena.
Čunđin! Čunđin!
Želeli bismo još malo vina.
Čunđin!
Oh, zaboravih.
Nakon tvog poziva, dao sam Čunđinu slobodno veče,
jer je Badnje veče, rekoh mu.
Otišao je protiv volje.
To je verovatno zato što je budista i ne slavi Božić.
Mislim da Čunđin nije budista.
Osmehuje se sve vreme.
Oh, kakva sramota.
Mislio sam da je budista, ili bih mu poslao božićnu čestitku.
Ali smatrao sam
da ako mu pošaljem čestitku u ovo doba godine,
da će on morati da mi pošalje čestitku na Budin rođendan.
- Da sačuva obraz, je l’ tako? - Oh, tako je.
- To bi otpočelo veliku megilu. - Upravo tako.
To je... Učinio si skroz pravu stvar.
12 dana Božića.
Jedan dan Božića je dovoljno gadan.
O čemu smo pričali? Oh, da. Moja majka.
Ali ti ne želiš da sediš tu i slušaš moje priče...
Naravno da želim. Interesuje me.
To je pre kao da slušaš Oresta kako se žali na Klitemnestru.
- Koga? - Grci. Par Grka u predstavi.
Oh. Pa, znaš, Bene... strašna je stvar mrzeti svoju majku.
Ali nisam je ja uvek mrzeo.
Kada sam bio dete, samo je nekako nisam voleo.
Ali posle onoga što je učinila Džosii i meni,
počeo sam da je mrzim.
Džosi?
Džosi Džordan.
Kćerka senatora Džordana.
Prilično je zabavno, nije li?
Kćerka Tomasa Džordana
i pastorak Džonija Ajzlina.
To je ona.
Džosi.
Ljupka je. Uvek čuvam njenu sliku.
Godinama kasnije, shvatio sam, Bene, da... nisam veoma simpatičan.
Ne, ne. Ne protivreči mi.
Nisam simpatičan.
Neki ljudi su simpatični a ostali ljudi nisu simpatični.
Ja nisam simpatičan.
Oh, ali bio sam veoma simpatičan sa Džosi.
Bene, ne možeš verovati koliko sam simpatičan bio.
Na neki način.
Onda, naravno, moja majka je sredila sve to.
Bene, ne kriviš me što mrzim svoju majku, zar ne?
Ja-ja se ne pravdam.
Ali bio sam sve manje simpatičan... nego što sam bio... otad.
Bilo je leto, baš pre nego što sam pošao u vojsku,
i ugrizla me je zmija.
Pratiš li me? Da.
Pa... dok sam ležao tamo,
apsolutno bespomoćan, u strahu od pokreta...
Zato što ne bi trebalo da se pomeraš - to ubrzava protok otrova.
Kada, iznenada,
nađe se ona, sa nožićem za brijanje u svojoj ruci.
Moj tata će biti tako zadovoljan u vezi ovoga!
On je apsolutno uplašen od zmija u ovom delu zemlje.
Znam da to zvuči užasno frojdovski, ali u ovom slučaju, mislim da nije.
Hoću reći, mislim da se samo jednostavno boji zmija. Tačka.
Zbog čega se ja vozikam okolo
sa nožićem za brijanje i flašom sa rastvorom kalijum permanganata.
Da nemaš možda maramicu?
Oh, ne. Naravno da nemaš!
Pa, ni ja je nemam.
Imam papirne maramice, ali...
Oh, dobro.
Ozbiljno, tata će biti baš uzbuđen u vezi ovoga.
Celo leto, on besni o zmijama
a niko čak nije video nijednu, i sad ovo.
Obećavam ti jedno. Može ti biti malo nelagodno,
ali će mu apsolutno ulepšati leto!
Sada leži skroz mirno. Ne pomeraj se.
To je veoma važno. Vraćam se sa autom za minut.
Imaš sreće, mladiću. Puno sreće!
Ako bih ti pričao o statistici smrti od zmijskog ujeda svake godine...
Ali u ovom slučaju, mislim...
Nema otoka iznad ili ispod.
Normalno.
Pa, moram reći, postoji dobra šansa da ćeš preživeti.
Nisi nekim slučajem gluvonem, je l’?
- Ne, ser. - Oh. Pa...
- Želim vam puno zahvaliti, g-đice...? - Džordan.
G-đica Džoselin Džordan.
- Kako ste? - Zdravo.
A sada, prema staromodnom lokalnom običaju,
tvoj je red da nam kažeš kako se zoveš.
- Zovem se Rejmond Šo, ser. - Kako si, Rejmonde?
Živiš li negde u blizini, Rejmonde?
Da. Ona crvena kuća sa one strane jezera.
- Ajzlinova kuća? - Moja kuća.
Bila je očeva. Otac je mrtav. Ostavio je meni.
Nama su rekli da je to letnji kamp senatora Ajzlina.
Džoni ponekad odseda tamo, ser,
kada se toliko napije da bi ga majka pustila da ga vide u Vašingtonu.
Draga moja, iako smo učinili sve što moderna nauka preporučuje,
postoji još tradicionalni narodni lek za zmijski ujed, koji nismo isprobali.
Zato, da bismo bili sigurni...
G-đa Ajzlin ti je majka?
Da, ser.
Jednom sam našao da je neophodno da tužim tvoju majku
zbog klevetanja ličnosti i usmene klevete.
Zovem se Tomas Džordan.
Senator Tomas Džordan.
Komunista?
Pa...
Jedna od dražih osobina tvoje majke
je tendencija da se nekome ko se ne slaže sa njom odnosi kao prema komunisti.
Poslednji put kada se tako ponela prema meni, na mrežnom radio programu,
koštalo ju je 65,000$ uz troškove suđenja.
Ono što ju je povredilo više od novca, mislim,
bila je činjenica što sam sav novac poklonio jednoj organizaciji
koja se zove Unija Američkih Građanskih Sloboda.
- Senatore Džordan. - Da, Rejmonde?
Veoma bih voleo da od vas zatražim dozvolu, ser, da oženim Džoselin.
... zajedno svakog minuta nakon toga.
Nećeš moći da veruješ, Bene, kako...
je simpatična cela prokleta stvar bila.
Celo leto, bili smo zajedno.
Bio sam simpatičan.
Džosi je bila simpatična.
Senator je bio simpatičan.
Dani su bili simpatični, noći su bile simpatične.
I svi su bili simpatični.
Osim, naravno,
moje majke.
Rejmonde?
- Šta je bilo, majko? - Kakva vrsta dočeka je ova u 3:30 ujutro?
Petnaest je do tri. Šta želiš?
- Želim da razgovaram sa tobom, Rejmonde. - O čemu?
Želim da razgovaram sa tobom o onoj komunističkoj bludnici.
Umukni o tome, majko! Umukni!
Znaš šta je Džordan. Jesi li vani da bi me razapeo?
Ne znam šta hoćeš da kažeš i ne želim da znam.
- Idem u krevet. - Rejmonde.
Sedi.
Kako bi je video? Oni žive u Njujorku.
- Nalazim posao u Njujorku. - Imaš vojnu službu.
Sledećeg proleća. Dotad bih mogao biti mrtav.
Rejmonde. Da smo u ratu,
i da postaneš zaluđen kćerkom ruskog agenta,
ne bi li očekivao od mene da dođem i da se usprotivim
i da te preklinjem da prekineš celu stvar pre nego što bude prekasno?
Pa, uratu smo. Hladnom ratu.
Ali biće sve gore i gore,
sve dok svaki građanin ove zemlje ne ustane i ne ubroji se
da kaže da li je na strani pravde i slobode
ili na Tomas Džordanovoj strani ove zemlje.
Ići ću sa tobom u Vašington, sutra, ako hoćeš,
i pokazaću ti dokaz da se ovaj čovek zalaže za zlo,
da je on sam zlo.
Da je njegov ceo život posvećen podrivanju
svega što smo ti i ja i svaki slobodoumni Amerikanac...
Pobedila je, naravno.
Uvek pobeđuje.
Nikada je nisam pobedio.
Ja-još uvek ne mogu.
Napisao sam pismo...
Ili ga je ona napisala a ja ga potpisao - ne mogu uopšte da se setim tačno.
Bilo je grozno, nisko, odvratno pismo.
Sledećeg dana sam regrutovan u vojsku.
Ni... nikada je više nisam video.
Samo bog zna, Bene, ja...
nisam simpatičan,
ali voleo sam je.
Zaista sam je voleo.
Zaista je volim.
Hajde, mali. Vreme ti je se zaustaviš.
Hajde.
Znači ovaj moj vašljivi šurak,
ja mu kažem “Misliš da si igrač pokera?”
“Nisi ti nikakav igrač pokera.” - Pivo, molim.
Tako mu ja kažem “Moj ti je savet,
iz dubine duše: ne igraj poker.”
“Da sam ja ti, našao bih sebi neku drugu vrstu akcije.”
“Zašto ne ubiješ vreme igrajući malo pasijansa?”
Dajte mi špil karata, molim.
Kada sam se ženio mojom matorom gospođom,
nisam imao pojma da ovaj momak dolazi u istom paketu,
da je to pazar u paketu,
i za jedanaest dugih godina, dobio sam ovog nevaljalca vezanog za moj vrat.
I veruj mi, nije to dobar posao. Nemaš predstavu...
Pivo, molim.
Izvini što kasnim, mali. Zadržao sam se kroz saobraćaj, znaš.
Tako kažem ja njemu “Učini mi uslugu.”
“Zašto ne odeš i uzmeš sebi taksi
i odeš gore do Sentral Parka i skočiš u jezero?”
Hej! Rejmonde!
Rejmonde!
Izlazi odatle!
Šta to radiš?!
- Zdravo, Bene. - Šta se dešava s tobom?
Ne znam.
Bio sam sa tobom u baru i ti si igrao pasijans. Sećaš li se toga?
Pobegao si, uskočio u taksi, dovezao se dovde i skočio u vodu!
Ne sećam se, Bene. Jednostavno se ne sećam.
Sačekaj malo. Sećam se. Sećam se.
U snu...
Sećam se šta si radio sa rukama.
Ti si... naravno!
Očigledno igra pasijansa služi kao neka vrsta pokretačkog mehanizma.
Crna sedmica na crvenu osmicu.
Hajde da odbacimo različite brojčane sisteme i da se koncentrišemo na gledanje karata.
Crvena šestica na crnu sedmicu. - Hvala puno.
Zbog njihove simboličke identifikacije sa ljudskim bićima.
Baziranoj na Rejmondovom psihijatrijskom uzorku,
mislim da bezbedno možemo eliminisati pubove i kraljeve.
Crna šestica na crvenu sedmicu.
Zašto ne probaš malo?
Čovečja ribica plivajući u okeanu atmosfere
razvija psihičke povrede dok se one sudaraju jedan sa drugom.
Najsmrtniji od svih su oni nastali od roditelja ribice.
Kraljica karo na crnog kralja.
Hej! Šta to radiš?
Varati u pasijansu je oblik... - Sećam se.
Sećam se.
Vidim onu kinesku mačku koja stoji tamo smešeći se kao Fu Manču
i govori
“Kraljica karo na puno načina podseća
na Rejmondovu dragu voljenu i omrznutu majku.”
“I ovo je drugi ključ za čišćenje mehanizma
za bilo koji drugi zadatak.”
Daa!
... Republike, ponavljam Republike,
dok se rizik od međunarodnog komunizma
ne izbaci iz svakog mračnog ugla ove velike nacije.
Džimi, malo krede pod bradom.
Dušo, ne mogu ti opisati koliko sam zabrinuta za Rejmonda.
- Rejmonda? Kojeg Rejmonda? - Rejmonda Šoa, mog sina. Tvog pastorka.
Mislila sam na njega puno u poslednje vreme, i znaš šta?
Odlučila sam da je vreme da se oženi.
Mogu li da te pitam šta ti je tako zabavno?
Koga bi uopšte mogla da nađeš da bi Rejmond mogao da oženi?
Posvetila sam znatnu misao problemu
i palo mi je na pamet da je kćer Toma Džordana, Džoselin...
Sećaš se nje? One male devojke nalik na miša
koja je tako privukla Rejmonda onog leta na jezeru.
- Oh, daa. Ona mala... komunistička bludnica? - U redu!
- Bila sam pomalo nagla. - Isto kao sa kosom na čelu.
Vremena se menjaju. Sada mislim da bi ona bila odlična supruga Rejmondu.
Živi u Parizu protekle dve godine.
Čula sam da će uskoro doći kući
a kada dođe, mislim da bismo mogli napraviti mali parti.
Ali, devojko, mislio sam da ti i senator...
Uporno ti pričam da ne misliš!
Veoma si, veoma dobar u puno stvari,
ali razmišljanje, dušo, jednostavno nije jedna od njih.
Samo nastavi da vičeš “pitanje poslovnika” u TV kamere
a ja ću se pbrinuti za ostalo. - Džimi.
Burbon. Voda. - Mislim da bi venčanje u junu bilo fino.
Malo pre kongresa.
Zašto je tvoj stan jedini u Njujorku bez klima-uređaja?
Ponekad mislim da si nam došao iz nekog drugog veka.
Ču Čin Čau, ili kako se već zoveš,
bifteci treba da se peku tačno 11 minuta sa svake strane
na roštilju unapred zagrejanom na 400°.
Da, madam.
- Rejmonde. - Majko.
Mogu li postaviti pitanje? - Naravno.
Šta radiš ovde?
Zašto imamo naš godišnji sastanak? - Ne znam šta hoćeš da kažeš.
Kada si najavila da dolaziš na ručak,
prirodno sam pretpostavio da si nešto želela.
Ne uopšte. Ovo je čisto društveni događaj.
Međutim... - Ah! Međutim.
Kao što si ili možda nisi čuo,
Džoni i ja pravimo ogroman parti.
Kostimirani bal, tačnije, u letnjikovcu na Longajlendu.
Pitala sam se da li bi ti voleo da dođeš.
Jesi li skrenula sa pameti?
Razlog zbog kojeg pitam je zato što je to u čast jedne tvoje stare prijateljice
i njenog oca. - Koje stare prijateljice?
Sećaš li se one drage devojke koju smo upoznali pre nego što si otišao u vojsku,
Džoselin Džordan, kćerke senatora Džordana?
Ona je u inostranstvu već nekoliko godina.
Vratila se u Njujork pre nedelju ili više dana.
I ja sam mislila, uzimajući u obzir prilično nepravedan način na koji si je tretirao,
da bi mogao biti prilično ljubazan gest kada bih joj napravila parti povodom dolaska kući.
Džosi i njen otac?
Dolaze na tvoju zabavu?
Naravno. Čim sam joj objasnila da ćeš i ti biti tamo.
U redu je, to je poljski kavijar.
Džoni, dođi ovamo, dušo.
Stojiš u sredini.
- Odlično. - Hvala ti. Vidimo se kasnije.
- Gde je ona? Jesu li došli? - Biće ovde svakog trenutka.
Jesi li sigurna da dolaze, majko?
Oh, Rejmonde, nemoj biti takav glupan.
Idi i posluži se pićem ili sredstvom za smirenje.
Rejmond zaista ume biti bogovski težak. - Ah, ona se samo šali.
Rej, odlično izgledaš! Izgledaš stvarno odlično.
Šta je trebalo da budeš? Jedan od onih holandskih klizača?
Rejmonde, dragi!
Rejmonde, dušo. Zašto uvek izgledaš kao da
ti je glava blizu pucanja?
Polako, samo budi strpljiv. Biće ona ovde. Garantujem ti.
Rejmonde, zašto se mi samo ne odšunjamo na par minuta,
sednemo negde tiho i popijemo piće?
- Majko... majko, kako je zvučala? - Kao devojka!
Rejmonde... zašto ne ubiješ vreme igrajući malo pasijansa?
Tome!
Tome, dečače!
Baš odlično što si mogao da dođeš!
Ovde sam na ovom fašističkom zboru
zato što me je kćerka uverila da je njoj važno da ja dođem.
Ne postoji drugi razlog. - Dobri stari Tom!
Rejmonde.
Vreme je došlo da nas dvoje obavimo ozbiljnu diskusiju.
Osećamo...
Šta je sad?!
Ja sam, devojko. Džoni. Tom Džordan je ovde. Trebaš mi.
Evo izlazim!
- Ko je s tobom tamo, u svakom slučaju? - Rejmond.
Požuri s tim, hoćeš li? Imamo neka posla da obavimo ovamo.
Poneću ovu sa sobom, dragi.
Moglo bi doneti štetu ako ga ostavim ovde. - Da, majko.
Vratiću se što pre mogu.
Posmatrala sam te kroz prozor.
Kada sam te videla, srce mi je umalo iskočilo iz tela.
Poslala sam tatu okolo na prednji ulaz. Morala sam da te vidim nasamo.
Džosi...
Oh, Džosi...
To je bilo slatko!
Hajde, ljubavniče!
Sada, zašto samo ne odneseš to na neko veoma tiho mesto i popiješ?
Ali, devojko, ja...
U redu, dragi. Odlazi. Odrasli moraju da razgovaraju o nečemu.
Baš lepo od tebe što si došao, Tome.
Objasnio sam tvom mužu zašto sam ovde.
Tome, znam da imaš veoma jaka lična osećanja prema Džoniju i meni.
Ono što bih želela da saznam je koliko su ona stvarno jaka.
Da uprostim što je više moguće,
ako bi Džonijevo ime bilo predloženo na kongresu sledeće nedelje,
da li bi pokušao da ga blokiraš?
- Šališ se, naravno. - G-din Stivenson se šali. Ja ne.
Ozbiljno pokušavaš da kandiduješ Džonija?
Ne. Ne bismo uspeli.
Ali mislim da ima dobre šanse za drugo mesto.
Odgovorila sam na tvoje pitanje, ali ti nisi odgovorio na moje.
- Koje pitanje? - Hoćeš li nas blokirati?
Da li ću vas blokirati?
Potrošio bih svaki cent koji posedujem i sve što bih mogao da pozajmim da vas blokiram.
Postoje ljudi koji misle da je Džoni klovn i pajac.
Ali ja ne.
Ja prezirem Džona Ajzlina
i sve što je ajzlinizam počeo da označava.
Smatram ako bi Džon Ajzlin bio plaćeni sovjetski agent,
ne bi mogao da učini više da naudi ovoj zemlji nego što to sada čini.
Postavila si mi pitanje. E pa, odgovoriću ti.
Ako pokušaš da trguješ sa delegatima,
ili uzrokuješ da se Džonijevo ime navede na listi kandidata,
ili ako u mojoj sutrašnjoj telefonskoj anketi delegata
saznam da si tako delovala,
pokrenuću postupak za opoziv protiv tvog muža
u dvorani Senata Sjedinjenih Država.
I pogodiću ga, obećavam ti,
svime iz moje dobro-dokumentovane knjige.
Za milion dolara... izaberi kartu.
- Oh, Beni, trikovi sa kartama. Da sam znala... - Oh, hajde, izaberi kartu.
Kraljica karo.
To je prilično dobro. Kako si to uradio?
Ovo je ono što je poznato, draga moja devojko, kao usiljeni špil.
Ovaj špil karata koji je često korišćen od strane profesionalnog mađioničara
da uprosti njegov problem pogađanja karte koju izabere mala stara dama
takođe koriste i oficiri vojne obaveštajne službe koji...
Rozi.
Hajde da se venčamo.
- Večeras smo zaista dobro raspoloženi. - Da, jesmo.
Sutra je veliki dan. Ručak sa Rejmondom, fina igrica pasijansa
i fino dugo ćaskanje o dobrim starim danima u Koreji
i nekim našim starim kineskim i ruskim prijateljima.
Onda predlog ili dva koji će pokidati sve žice
i onda, draga devojko, gotovo je. Skroz gotovo.
Šta je bilo? Zar ti ne želiš? - Želim šta?
Da se udaš. Zašto ne obraćaš pažnju na ono što ti pričam?
Oh, Beni. Želim da se udam za tebe više nego što želim da nastavim da jedem italijansku hranu,
što će ti dati neku ideju.
Pa, onda, zašto ne počnemo sa tim, mala?
Znaš, sređivanje za novine, za ispitivanje krvi, objavljivanje zabrana.
Smisli kako ćemo nazvati decu.
Iznajmljivanje pirinča, kupiti prsten, pozvati ljude.
- Ljude? - Ti takođe? Siroče?
Kao beba sam verovala, da sam jedina preživela u padu svemirskog broda.
Veoma seksi stvari. Veoma, veoma seksi.
- Bene! - Zdravo, Rejmonde.
Bene, želim...
Želim da te upoznam sa Džosi. Sećaš se kada sam ti pričao o njoj?
Ovo je moj prijatelj, major Ben Marko.
- G-đice Džordan. - Kako ste, majore?
Samo sada je g-đa Šo. G-đa Rejmonda Šoa.
Leteli smo do Merilenda sinoć. Venčali smo se. Upravo smo se vratili.
Zar nećeš da prasne šampanjac? Ili barem da poljubiš mladu?
- Čestitam. - Hvala vam.
Bože moj, Bene. Zar nije prelepa? Zar nije?
I nisam li ja najsrećniji momak na celom svetu?
Ne moraš da odgovoriš na to! U svakom slučaju, ja sam srećnica.
Rejmonde...
Mora imati nešto piva ili šampanjca ili maskare
ili nešto brgljuna u lednjaku.
Otvori šta god ima. Nas troje moramo popiti piće.
Hajde, trtice. Načini kao domaćica! Ja ću svući ovo idiotsko odelo.
Bene! Bene, trebalo je da vidiš sudijino lice!
Stojimo nas dvoje, kraljica karo i ja
izgledam kao, ne’m pojma, Gaučo Marks.
Gaučo Marks.
Bene... Bene, upravo sam se našalio.
Nije baš dobra šala, priznajem, ali je šala.
Svih godina dok si me poznavao, jesi li me ikada čuo da sam se našalio?
Pa, upravo sam sada. Gaučo Marks.
Ja!
Veliki dan! Zabeleži to u tvoju knjigu.
Rejmond Šo se oženio i našalio.
Gaučo Marks.
Kraljica karo. Šta je hteo da kaže, kraljica karo?
Moj kostim. Došla sam na ovu kostimiranu zabavu kao kraljica karo.
Nisam mogla da smislim šta da obučem, onda sam videla ovu kartu...
- G-đo Šo... - Oh, molim vas, majore. Džosi.
Zovite me Džosi, ja ću vas Ben.
G-đo Šo. Džosi.
Razlog zbog kojeg sam došao ovde je da zamolim Rejmonda
da se dobrovoljno preda hapšenju.
Šta?
Možda ne baš hapšenju. To je prilično jako.
Da se preda zbog nekog ispitivanja.
Ispitivanja? Kakvog ispitivanja?
Rejmond je bolestan, g-đo Šo, na jedan poseban način.
On to sam uošte ne shvata. - Bolestan? Nije on bolestan!
On je najzdraviji čovek kojeg sam ikada videla. Možete reći ako ga samo posmatrate.
Ne mislim na tu vrstu bolesti.
Pa, grešite, Bene. Grešite.
Iznutra je vezan u hiljadu čvorova, to znam, ali...
možete sami videti kako mu je kad je sa mnom.
Oh, bože.
Bene.
Venčali smo se pre samo šest sati.
Bili smo u automobilima i kancelarijama i avionima sve vreme.
Kakvi su vam bili... Kakvi su vam planovi?
Postoji jedna krčma – Bedford Kuća - blizu sela Bedford.
Na oko sat je odavde.
Nema gotovo nikoga tamo ovako rano u sezoni. Telegrafisali smo za sobu.
Bene... Morate mi verovati i imati poverenja u mene.
Mogu ga oporaviti.
Dajem vam 48 sati.
Vratite ga ovamo prekosutra.
Onda ću razgovarati sa njim.
Posle toga, videćemo.
Hvala, Bene.
Hvala i bog vas blagoslovio.
Dragi.
Da?
Ništa.
Samo... dragi.
Draga moja devojko.
Jesi li primetila da je ljudska rasa podeljena
na dve različite i nepomirljive grupe?
One koji ulaze u sobu i automatski uključuju televizore
i one koji ulaze i automatski ih isključuju.
Problem je, što se obično međusobno venčavaju,
što prirodno prouzrokuje dobar deo...
... senatora Tomasa Džordana i korejskog ratnog heroja Rejmonda Šoa,
pastorka senatora Džona Ajzlina.
Izgleda da bi ova Monteg-Kapule nota imala mali efekat na zavadu
koja sada besni između dva lidera partije.
Ranije, senator Ajzlin je pojačao svoje optužbe protiv vođe grupe
pokušavajući da blokira njegovo kandidovanje.
Sada ja optužujem ovog čoveka, Tomasa Džordana, za veleizdaju.
I uveravam vas, trenutka kada se senat ponovo sastane,
pokrenuću opoziv ovog čoveka Džordana!
A posle toga, građansko suđenje.
Hajde. Oblači se.
Vozimo se u Njujork. Idi u očevu kuću.
Prenesi mu moja izvinjenja. Pridružiću ti se kasnije.
Šta ćeš da radiš?
Nešto što je trebalo da učinim pre puno vremena.
Pretući ću tog podlog, klevetničkog sina od tupana do krvave kaše!
Majko!
Taj tvoj podli, klevetnički muž!
Gde je?
Dragi, nešto važno je iskrslo. Ima nešto što moraš da uradiš.
Ko je to?
- Ja sam, ser. - Rejmonde, dečače moj!
Džosi je čekala što je duže mogla.
Otišla je na spavanje oko petnaest do dva.
Rekla mi je dobre vesti. Rejmonde. - Da, ser?
Želim da ponudim svoje čestitke i tebi dobrodošlicu u moju familiju.
Gledao sam kćerkino lice celo veče.
Veoma je radosna devojka. - Hvala vam, ser.
Pođi sa mnom! Nametnuću ti silom malo dobrog viskija
da proslavimo vaše venčanje, da te umiri nakon napornog dana, bilo koji broj razloga.
Ima malo viskija u onom plakaru. Posluži se.
Samo se nadam da niste bili previše uznemireni onim Ajzlinovim idiotskim napadima.
U stvari, zauzimam poziciju u kojoj je bilo koji Ajzlinov napad velika čast.
Nisam imao toliko pisama podrške u Senatu za poslednje 22 godine.
Veoma mi je drago da to čujem, ser.
- Šta ti je to u ruci kog vraga? - Pištolj, ser.
- Je li to prigušivač? - Da, ser.
Zašto nosiš pištolj?
Rejmonde...
Tata, šta je to?
Rejmonde, ne! Rejmonde, dragi!
Bene?
Bene! Šta je?
Rejmond Šo je pucao i ubio svoju ženu rano ovog jutra.
- Ali-ne kaže... - Znam.
Nije Rejmond onaj ko je to stvarno uradio.
Na neki način, to sam bio ja.
Kao što možete dobro razumeti, gospodo, moja...
moja supruga je iznurena zbog gubitka ove drage i divne devojke
koju je volela kao kćer.
Vaš pastorak, senatore, gde je on?
Moj... moj sin Rejmond je u skloništu,
moli se za snagu i razumevanje da nekako pokuša i nastavi.
Bene! Za tebe je.
Major Marko.
- Bene. - Zdravo, mali.
Kako bi iko mogao... Džosi.
Kako je moglo da se dogodi? - Gde si, Rejmonde?
Ja...
Mislim da možda ludim.
Imam... jezive snove kao što si i ti imao i...
Gde si? Ne možemo razgovarati preko telefona. Samo mi reci gde si.
Ja...
Ja sam u... hotelskoj sobi... preko puta Gardena.
Strana Osme avenije.
Soba četiri.
U redu. Slušaj me. Samo čekaj tu.
Biću tu za deset minuta. Ne mrdaj!
OK, preuzeću ga sad.
Sve mora da se pokreće sasvim normalno.
Sada, želim da se oseća kao da je siguran. Samo mi daj špil karata.
Upravo su predali potpredsedničku kandidaturu onom idiotu Ajzlinu.
Zdravo, mali.
Ko je ubio... Džosi, Bene?
Reci mi. Ja... moram znati.
Kako bi bilo da ubiješ vreme igrajući malo pasijansa?
U redu, hajde sada da počnemo sa otključavanjem nekoliko vrata.
Hajde da počnemo sa patrolom.
Nisi nam spasao živote i uništio neprijateljsku četu, ili nešto slično tome.
Jesi li, Rejmonde? Jesi li? - Ne.
Šta se desilo?
Patrolu je preuzela ruska vazdušnodesantna jedinica
i odvezla helikopterom
preko mandžurijske granice u mesto koje se zove Tongua.
Na nama je tri dana radio
tim specijalista sa Pavlov Instituta u Moskvi.
Razvili su tehniku za spuštanje u nesvesni um,
delom podstaknut svetlom, delom drogom.
Nije to bitno. Ne sada. Reci mi šta se još dogodilo u Tongui.
Uvežbavani smo tri dana.
Naterani smo da memorišemo detalje imaginarne akcije.
Šta još?
I zadavio sam Eda Mavolea... i upucao Bobija Lembeka.
Jedna crvena kraljica prilično dobro obavlja posao.
Hajde da vidimo šta možemo dobiti sa njih dve. Nastavi sa igrom.
Onda sam ubio g-dina Gejnsa.
To je bio samo test. Nije bilo važno koga sam ubio.
Izabrali su njega da vide da li su svi spojevi još uvek radili
pre nego što su me predali mom američkom operatoru.
I ta stvar oko skakanja u jezero, to se zaista dogodilo.
To je bio nesrećni slučaj.
Nešto što je neko rekao u baru je slučajno izazvalo to.
Nastavi sa igrom!
Onda sam... ubio senatora Džordana.
A nakon toga...
Zaboravi sve što se dogodilo u senatorovoj kući, razumeš li?
Jedino ćeš se sećati toga kada ti ja kažem. Zaboravi na to, razumeš li?
Da, ser.
Sada, Rejmonde...
Sada ovu veliku.
Zbog čega... zbog čega se sve ovo radi? Šta su od tebe napravili, šta da radiš?
Ne znam.
Mislim da niko zaista ne zna, osim
Berezova u Moskvi... i mog američkog operatora ovde.
Ali šta god da je, trebalo bi da se uskoro desi,
na samom kongresu.
Možda...
Ne znam.
Mogu me naterati da učinim bilo šta, Bene,
zar ne?
Bilo šta.
Videćemo, mali.
Videćemo šta mogu da urade i videćemo šta možemo mi da uradimo.
Znači crvena kraljica je naša beba.
Pa, pogledaj ovo, mali.
52 ih ima.
Dobro ih pogledaj, Rejmonde. I dok gledaš, slušaj.
To sam ja, Marko, pričam.
52 crvene kraljice i ja ti govorimo... Znaš šta ti govorimo?
Gotovo je! Veze, prelepo uslovne veze su pokidane.
Pokidane su od ovog tenutka zato što mi tako kažemo.
Zato što mi kažemo da treba da budu pokidane!
Razbijamo spojeve tako dobro, da te svi kraljičini konji i kraljevi ljudi
nikada neće ponovo sastaviti.
Ti više ne radiš. To je naređenje.
Ako te iko pozove na partiju pasijansa,
reci mu “Žao mi je, čovek. Igra je završena.”
Vreme je da mi moj američki operator da plan.
Da?
Da, razumem, majko.
Želi da odem. Automobil me čeka dole.
Kongres se ponovo sastaje u devet radi govora o primanju odgovornosti.
Mislim da se ništa neće dogoditi dotad.
Bolje da sada odem. - Evo broja.
Imam 500 ljudi na raspolaganju. Hiljadu ako mi zatreba.
Pozovi me na taj broj. Pokušaj da me pozoveš do 8:30.
Ili čim saznaš šta god da je to što oni žele da učiniš. Čekaću.
Da, ser.
Rejmonde.
Zapamti, Rejmonde, žice su iščupane.
Više te ne mogu dotaći. Slobodan si.
Odlučeno je da ćeš biti odeven kao sveštenik
da ti olakša bekstvo kroz gungulu kasnije.
Čunđin će ti dati dvodelnu snajpersku pušku koja taman staje u posebnu vreću.
Tamo je kabina sa reflektorom koji neće biti korišćen.
Gore je ispod krova na strani Osme Avenije u odnosu na Garden.
Imaćeš apsolutno čisto, zaštićeno gađanje.
Treba da upucaš kandidata za predsednika u glavu,
a Džoni će se galantno podići na noge
i svojim rukama podići telo Bena Artura,
stati ispred mikrofona i početi da govori.
Govor je kratak.
Ali to je najživlji govor koji sam ikada pročitala.
Na njemu se radilo ovde i u Rusiji, sa prekidima, preko osam godina.
Nateraću nekoga da skloni telo od njega.
Onda će Džoni zaista pogoditi one mikrofone i one kamere,
sa krvlju svuda oko sebe, odbijajući svakoga ko pokuša da pomogne,
braneći Ameriku čak iako to znači njegovu sopstvenu smrt!
Okupljajući naciju TV gledalaca u histeriji,
da nas pometu u Beloj Kući
takvom snagom da će vanredno stanje izgledati kao anarhija!
Sada, ovo je veoma važno.
Želim da kandidat bude mrtav
oko dva minuta posle svog govora o primanju odgovornosti,
u zavisnosti od njegove brzine čitanja pod pritiskom.
Treba da ga pogodiš u tački kada završava frazu
“Niti bih tražio od bilo kojeg zemljaka u odbrani svoje slobode
ono što ja ne bih rado sam dao.”
“Moj život pre moje slobode.”
Da li je to apsolutno jasno?
Hoćeš li mi ponoviti, Rejmonde?
“Niti bih tražio od bilo kojeg zemljaka
- u odbrani svoje slobode - u odbrani svoje slobode
- ono što ja ne bih rado - ono što ja ne bih rado sam
- sam dao.” - dao.”
- “Moj život pre moje slobode.” - “Moj život pre moje slobode.”
Znam da nikada nećeš u potpunosti shvatiti ovo, Rejmonde,
ali moraš verovati nisam znala da bi to bio ti.
Služila sam im, borila sam se za njih,
pred dobijanjem sam najvećeg uporišta koje će oni ovde ikada imati,
a platili su mi tako što su tebi oduzeli dušu.
Rekla sam im da mi naprave atentatora.
Želela sam ubicu iz sveta punog ubica,
a oni su izabrali tebe
jer su mislili da bi me to jače vezalo za njih.
Ali sada smo došli skoro do kraja.
Jedan poslednji korak,
a onda, kada preuzmem vlast,
oni će biti srušeni i samleveni u prah zbog onoga što su ti učinili
i onoga što su učinili tako prezrivo potcenjujući me!
Jedan, dva, tri, četiri, pet...
Proba! Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest.
Trebaju nam svetla. Svetla.
Gasi svetla! Svetla!
Zašto nije zvao?
To je bio proračunati rizik, Bene. Imao si pravo da ga preuzmeš.
Čak i da nije istina, lepo je od tebe što to kažeš.
Garden se puni.
Smiri se.
- 8:44. - Znam.
Ako Stajnkamp ne skine onaj šešir i ne prestane da se maja,
likvidiraću ga u PFC. - Polako, Bene.
OK, Milte, upropastio sam. Upropastio sam!
Moja magija je bolja od tvoje magije.
Trebalo je da znam bolje. Oficir obaveštajne službe! Bolje oficir gluposti!
Ako Pentagon ikada otvori Odeljenje Gluposti, znaju ko može da ga vodi.
Pa, Rejmond je bio njihov. On je njihov i uvek će biti njihov.
Ima vremena. Još uvek može pozvati.
Za novac?
Ne.
Tako sam i mislio.
Hajde da se gubimo odavde. - Hajdemo!
- Milte, moraš prekinuti ovu stvar! - Kako mogu da je prekinem? Na osnovu kojeg dokaza?
Da je ovde postavljena bomba, prekinuo bi.
Ispraznio bi Belu Kuću ako bi morao.
Kažem ti, ovde je tempirana bomba samo čeka da eksplodira.
Dame i gospodo, naša nacionalna himna.
“ Oh, say can you see
“ By the dawn's early light
“ What so proudly we hailed
“ At the twilight's last gleaming
“ Whose broad stripes...
Prestani da se trzaš. Rejmond nikada nije promašio sa puškom.
“ Through the perilous flight
“ O'er the ramparts we watched
“ Were so gallantly streaming
“ And the rockets' red glare
“ The bombs bursting in air
“ Gave proof through the night
“ That our flag was still there
“ O say, does that star-spangled banner yet wave
“ O'er the land of the free...
Ušli smo kao Flin, ljubavniče.
“ And the home of the brave ”
- Dame i gospodo... - Samo se smiri.
Predstavljam vam sledećeg predsednika Sjedinjenih Država!
Bendžamin K. Artur!
G-dine predsedavajući.
Delegati.
Zemljaci.
Uz veliku poniznost,
čak uz ogroman ponos i uz osećaj da posao treba obaviti,
najpokornije i najzahvalnije ja
prihvatam ovu kandidaturu za najviši položaj u našoj zemlji.
Sa potpunom svešću
da su četiri godine koje leže pred ovom zemljom
u nekom smislu, prelomne godine.
Godine... Ako mogu pozajmiti frazu g-dina Čerčila,
godine odluke.
I, ako mi bude dozvoljena moja sopstvena fraza,
godine težnje!
Jer nije ono što je učinjeno u prošlosti,
niti ono što može biti učinjeno protiv dalekih horizonta neke udaljene budućnosti,
već ono što će biti učinjeno sada!
Niti bih tražio od bilo kojeg zemljaka
u odbrani svoje slobode
ono što ja ne bih rado dao sam.
Moj život pre moje slobode!
Niste mogli da ih zaustavite. Vojska takođe nije mogla. Zato sam ja morao.
Zato nisam zvao.
Oh, bože, Bene!
Siroti Rejmond.
Siroti Rejmond bez prijatelja, Rejmond bez prijatelja.
Nosio je svoj orden kada je poginuo.
Trebalo bi da pročitaš neke od citata ponekad.
Samo ih pročitaj.
“Zarobio osam zatvorenika, ubijajući četiri neprijatelja tokom procesa,
dok su jedna noga i jedna ruka slomljeni
i jedino je mogao puzati zato što druga noga bila otkinuta. Edvards.”
“Ranjen pet puta. Odvukao se preko direktne paljbe
tri neprijateljska mitraljeza
da izvuče dvojicu svojih ranjenih ljudi na bezbedno usred 69 mrtvih i 203 ranjenih.”
“Holderman.”
Nateran da počini dela neopisiva da bi se ovde pomenula
od strane neprijatelja koji mu je zarobio um i dušu.
Konačno je oslobodio sebe,
i na kraju,
herojski i odlučno, dao svoj život da bi spasao zemlju.
Rejmond Šo.
Pakao! Pakao!
Best watched using Open Subtitles MKV Player